Der er kun 14 tinder i verden, som er højere end 8.000 meter.
De er alle her i Himalaya.
De er dødeligt kolde og omgivet af storme og snestorme.
Disse bjerge er blandt de mest ugæstfri på Jorden.
Alligevel formår nogle få særlige dyr at overleve her.
Sneleoparden.
Som alle dyr, der bor højt oppe i bjergene-
- har de tilpasset både krop og adfærd for at kunne overleve.
Livet i de ekstreme højder har skabt nogle af planetens mest hårdføre dyr.
BJERGE
De solbeskinnede bjerge på Den Arabiske Halvø.
De er langt fra så høje som Himalaya-
-men de er til gengæld så stejle...
...at det mange steder er nærmest umuligt at få fodfæste.
Men de nubiske stenbukke har fundet sig til rette her.
Stenbukkens unger vokser op på de stejleste klipper.
Der er de i sikkerhed for rovdyr.
Men det har sin pris at bo i dette tilflugtssted.
Begynderbakkerne er så stejle-
-at der knap nok er vand her.
Så for at drikke skal stenbukkene ned i dalen...
...300 meter længere nede.
Mødrene vælger den sikreste rute.
Med bløde klove, der griber bedre end klatresko-
-er de de dygtigste bjergbestigere.
Men kiddene er stadig ved at finde deres fødder.
Det er deres første tur ned.
En fejl kan blive deres sidste.
Kiddene følger efter de voksne og når til sidst dalen.
Men på den flade jord er de sårbare.
Røde ræve ligger på lur.
Ved første tegn på fare-
- løber den unge stenbuk instinktivt tilbage på stejl grund.
Men det er måske en fejl at løbe mod dette klippefremspring.
Der er et fald på 10 meter.
Ræven har fanget dem. Tilsyneladende.
Det er det her, stenbukke er bedst til.
De spreder sig for at gøre det svært for ræven at vælge.
Den kan ikke følge efter dem herop.
Den kan kun vente på, at en af dem glider og falder.
Men de unge er lærenemme-
- og næsten lige så sikre på benene som forældrene.
Ræven bliver nødt til at finde et andet måltid.
Det er bare ikke hans dag.
Nu kan stenbukkene endelig drikke.
Men de skal snart tilbage til klippernes sikkerhed.
Stejlt terræn er altid en udfordring.
Men der er mere fundamentale problemer for livet i bjergene.
Alperne er de højeste tinder i Europa.
Det er vinter, og føden er knap.
Kongeørnen udnytter al dagslyset-
- til at granske bjergskråningerne i håb om at finde føde.
Med vingefanget på to meter kan hun ubesværet svæve-
- over 100 kilometer på en enkelt dag.
Med sit skarpe syn kan hun se føde-
-på tre kilometers afstand.
Men hun er ikke ene om at lede efter mad.
Ser hun en mulighed, må hun hurtigt slå til.
Hun kan dykke med mere end 300 km⁄t.
Kun vandrefalken er hurtigere.
Om vinteren lever selv ørne stort set kun af ådsler.
Den døde ræv kan holde hende i live i dagevis.
Andre ådselædere må vente.
De sultne krager får snart modet tilbage.
De gør hvad som helst for en bid mad.
Og deres vedholdenhed er irriterende.
Men flokken er hendes mindste problem.
En større ørn tager over.
Men ådslet er for vigtigt til at blive afstået.
Hun må slås.
Hun vinder ådslet tilbage et øjeblik.
Men sådan et bytte tiltrækker ørne i miles omkreds.
Som altid vinder den stærkeste hovedparten.
Ude af stand til at forsvare ådslet-
-må den første ørn fortsætte jagten.
Der kan gå flere dage, før hun igen finder føde.
Kun de mest konkurrencedygtige overlever bjergenes farer.
En lavine. Ni millioner ton sne falder med 120 km⁄t.
Det kan knuse alt på dens vej.
Nordamerikas bjerge rammes af tusindvis af laviner hvert år.
Men et dyr tilbringer hele vinteren i hi inde i sneen-
- på disse skråninger, hvor laviner er hyppige.
De kommer frem om foråret.
Grizzlybjørne bygger huler i bjergene-
- i 3.000 meters højde på bjergenes læsider.
Mens de lå og halvsov, blev deres unger født.
Nu tager ungerne deres første spæde skridt udenfor.
Denne mor fører sine tre unger til et sted, hvor de kan finde føde.
De skal hurtigst muligt ned.
Resterne fra en lavine viser-
-at bjergsiden stadig er usikker.
Det er ikke her, man skal smøle.
De har endnu en grund til at fortsætte.
Efter fem måneder i hi er bjørnene sultne.
Bjørne, som har ligget i hi i bjergene-
- går nu alle ned i dalene, hvor foråret først sætter ind.
I Rocky Mountains ændrer årstiderne sig lynhurtigt.
På kun et par dage forvandles bjergsiderne fra hvide til grønne.
Enge, der for få uger siden lå begravet under sneen-
-myldrer nu af liv.
Men her i bjergene varer de gode tider ikke længe.
Så bjørnene skal æde hurtigt.
I sommermånederne kan en voksen bjørn tage 180 kilo på-
- ved at spise planter, og, hvis de kan fange dem-
-et murmeldyr eller to.
Men i øjeblikket er bjørnene optaget af noget andet.
Det bliver varmere, og bjørnene vil af med de tykke vinterpelse.
Moren viser ungerne, hvordan de skal gøre.
De får snart styr på det.
Nogle træer er særligt gode at gnide sig op ad.
Bjørne har deres favoritter og vil gå langt efter dem.
Når det klør, må man klø igen.
Der er omkring 30 bjørne i dalen.
Når de gnubber sig, efterlader de en unik og genkendelig duft.
Snart er træerne en liste over, hvem der er i området.
Det kan hjælpe bjørnene med at undgå slagsmål.
For virkelig at sprede deres dufte, må de lægge ryg til meget.
Men sommeren er kort.
Da kløen er blevet kløet, er det tid til at æde.
Om et par måneder går de igen i hi i hulerne-
- så nu skal de tage så meget på i vægt på som muligt.
I bjergene kommer vinteren hurtigt, og den er hårdtslående.
I Rocky Mountains kan temperaturen falde til 65 minusgrader.
Det er så koldt, at fugt i luften fryser til såkaldt diamantstøv.
Denne rødlos er en af de få jægere, der er vinteraktive.
De fleste byttedyr er gemt væk under sneen-
-som dækker hele hans territorium.
Han jager ved at lytte til stille fodspor.
For at hans egne fodspor ikke skal afsløre ham-
-hopper han fra sten til sten.
En mus.
Men én er ikke nok.
Jo dybere sneen er, desto vanskeligere bliver jagten.
Udbyttet står ikke altid mål med indsatsen.
Mildt sagt.
Midt på vinteren er sneen så dyb, at rødlossen forlader territoriet-
-for at finde bedre jagtmarker.
Den her rødlos har måske heldet med sig.
For netop denne dal er velsignet.
Her er der en flod, der aldrig fryser til.
Vandet kommer fra en vulkansk kilde-
- som gør vandet 50 grader varmere end den omgivende luft.
Mange sultne dyr kommer hertil for at finde føde.
Om vinteren er floden fuld af føde, hvis man ved, hvad man skal gøre.
Her er selv prærieulve fiskere.
Men det er svært at jage for en kat, der ikke er vant til våde poter.
Så han må vælge sit mål med omhu.
Hvinænder.
Men kan den komme tæt nok på til at slå kløerne i dem?
Måske er heldet med ham på den anden side.
Her varmer damp fra floden de omkringliggende træer.
Så der kan være bytte oppe i grenene.
Hvis han bare kunne komme derop.
Der er seks meter op.
Endelig et egern.
Det er ikke meget, men nok til at holde ham gående.
At overleve en vinter i bjergene kræver ihærdighed-
- og det har rødlossen i rigelige mængder.
Sne ved ækvator.
I modsætning til i Rocky Mountains-
-er der ingen klare årstider her.
Dette er Afrikas Mount Kenya.
Det er over 5.000 meter højt-
- hvilket gør tinden omkring 30 grader koldere end savannen rundt om den.
Trælyng, lobelie og almindelig brandbæger-
-vokser på dets øvre skråninger.
De trives i den tropiske sol.
Det er jo trods alt sommer hver dag.
Men så snart solen går ned-
- bliver natten kold, som var det vinter.
Temperaturen falder til fem grader under frysepunktet.
Bjergsiden bliver til en have af is.
Alt fryser til is.
Men dendrosenecio keniensis kan forsvare sig selv.
Den lukker sine læderagtige blade sammen til et tæppe-
- som beskytter den sårbare krop i midten.
Natten lakker mod enden.
Og solskinnet vender tilbage.
Dendrosenecio keniensis folder igen bladene ud for at nyde solen.
Solen står op over Andesbjergene.
Her giver solen også lindring-
- til de dyr, der bor blandt de vulkanske tinder.
Lagidium viscacia står tidligt op-
- for at sikre sig de bedste steder at nyde de første solstråler.
For andre er solopgangen endnu mere velkommen.
Denne flamingokoloni holder til i 4.000 meters højde.
Om natten bliver det så koldt, at selv saltvandet fryser til.
Nu er flamingoerne fanget i isen.
Omsider gør solen isen tyndere-
- men flamingoerne skal stadig kæmpe for at komme fri.
Det er risikabelt at være på tynd is.
Og det er svært at bevare værdigheden.
Især når man går på stylter.
I disse højder kan solen hurtigt gå fra redningsmand til trussel.
Atmosfæren er så tynd-
- at den ikke rigtig beskytter mod uv-stråling.
Fra formiddagen af er det risikabelt at være ude i det fri.
Viscaciaen er nødt til at søge skygge.
På søen er der ingen gemmesteder.
Sodasøens hvide skorpe reflekterer sollyset-
-og øger effekten af uv-strålerne.
Midt på dagen vil menneskehud blive skoldet på fire minutter.
Men det lader ikke til at plage flamingoerne.
Faktisk er de ude at promenere.
I yngletiden opfører flamingoerne disse besynderlige parringsdanse-
-selv når dagen er på sit varmeste.
De er så ivrige, at de ikke engang stopper for føde.
Reglerne er et mysterium.
Men efter en måneds dans har alle fuglene dannet par-
-og gør sig klar til at yngle.
Her er der kun få andre dyr, der kan forstyrre flamingoerne-
- men det er også kun få dyr, der ville acceptere forholdene.
For de dyr, der kan udholde dem, kan bjerge være tilflugtssteder.
Men bjergtinder, der for os symboliserer bestandighed-
-er mere skrøbelige end som så.
I Alperne forandrer menneskelig indgriben-
-selv de højeste bjergtinder.
I Rocky Mountains forkorter de højere temperaturer vinterdvalen-
- og kvæler væksten af vigtige planter.
I Andesbjergene er visse gletsjere svundet ind med 50% på kun 30 år.
Selv Himalaya er sårbar.
Med de fleste af verdens højeste tinder på en million km2-
- er dette den største af alle bjergkæder.
Og her stiger temperaturen hurtigere end verdensgennemsnittet.
Som sneen trækker sig højere og højere op-
-begrænses dyrenes levesteder.
Det er en udfordring for et af de mest majestætiske bjergdyr.
Sneleoparden.
Den er et sjældent syn, og deres liv er et mysterium.
Med ved hjælp af den nyeste kamerateknologi-
- kommer vi nu tættere på end nogensinde.
De er meget sjældne, med ned mod fire pr. 100 km2.
Der er ikke byttedyr nok til flere.
De lever alene.
Men ikke desto mindre er de klar over naboernes tilstedeværelse.
For de lægger beskeder nogle få, udvalgte steder.
De gnider kinderne mod klipper.
Derefter urinerer de på dem.
De to dufte skaber en unik signatur.
Enhver anden leopard ved, hvem der er gået forbi-
-uden at tage direkte kontakt.
Men nogle gange skal de mødes-
-og det går ofte voldsomt for sig.
En voksen hun og hendes datter.
Hun har brugt de sidste to år på at opdrage sin unge-
-og den er snart fravænnet.
Men ungen er stadig helt afhængig af sin mor.
Men at blive sammen så længe kan skabe problemer.
Hunnen er igen i løbetid, hvilket enhver han kan lugte.
Fra nu af er ungens liv i fare.
Hanner dræber unger, de ikke er far til.
Men moren drives af en kraft, hun ikke kan styre.
Hun lader hannerne vide, hvor hun er.
Heroppefra kan hun høres i miles omkreds.
Fra vildnisset dukker en ung han op, ivrig efter at finde hende.
Sneleoparder mødes så sjældent, at der er usikkerhed og spændinger.
Og det bliver snart værre.
En anden og større han er ankommet.
Moren og ungen er fanget mellem rivalerne.
Ungen er i fare, og moren må reagere hurtigt.
For at aflede deres opmærksomhed, lægger hun sig underdanigt ned.
Mens hannerne fokuserer på hunnen, kan ungen stikke af.
Hannerne nærmer sig fra begge sider-
-ivrige efter at gøre krav på hende.
Et slagsmål er uundgåeligt.
Hunnen vil væk for at beskytte sin unge-
-men den store han følger efter.
Han lader hende ikke gå, før de har parret sig.
Da hannerne er gået, bliver hunnen endelig genforenet med sin unge.
Men hun er kommet til skade.
Ungen er dog i live takket være moren.
Så længe hun er såret, kan hun ikke jage.
I bjergene overlever dyrene på randen af tilværelsen.
Mor og unge blev ikke set igen.
Ikke før en måned senere-
- hvor et kamera blev udløst på en bjergkam.
Hunnen. Hun halter ikke længere, men hun er alene.
Men en time efter hun er gået, udløses kameraet igen.
Det er hendes unge-
- som tager sine første skridt mod livet som voksen og uafhængig.
Hun ser nok aldrig sin mor igen-
- men de vil blive genforenet i ny og næ...
...gennem duftbeskederne på klipperne.
Moren lykkedes med opdragelsen.
Men livet vil blive udfordrende-
- og hun vil tilbringe det meste af det alene.
Kun de hårdeste kan overleve-
- blandt de højeste bjerges barske skønhed.
Da kongeørnens liv i bjergene skulle ses med nye øjne-
- krævede det to forskellige tilgangsvinkler.
Et traditionelt naturhold ville filme dem tættere på end nogensinde.
Et lufthold ville derimod filme ørnenes jagt i bjergene.
Det lykkedes helikopterholdet at filme vilde ørne over Alperne-
- men der var en del af historien, de ikke kunne følge.
Kongeørne kan dykke med over 300 km⁄t.
Hvis det dramatiske dyk skulle filmes tæt på-
-skulle der mere ekstreme midler til.
Jeg hedder Aaron Durogati, og jeg er professionel paragliderpilot.
Aaron mener, at man må tænke som en fugl for at flyve som en.
Det føles specielt at flyve med ørne.
Jeg observerer, hvordan de bruger den termiske opvind.
Det gør mig til en bedre pilot. Jeg inspireres af naturen.
Med et specialdesignet hjelmkamera-
- skal Aaron prøve at filme fra en dykkende ørns perspektiv.
Men før han kan hoppe ud, skal han bestige bjerget.
Det er en hård stigning på 3.000 meter-
-for Aaron og højre hånd Armin.
Imens venter instruktør Emma Brennand på at høre mere.
Opstigningen forsinkes af farlige gletsjerspalter.
Efter en besværlig tur ankommer de til stedet, hvor han skal hoppe ud.
Men vejret er uforudsigeligt-
- og da vinden skifter kan han ikke hoppe.
Aaron og Armin bliver nødt til at overnatte på toppen.
Kulden slår kommunikationsudstyret fra, og Emma er bekymret.
De er trænede bjergguider, men jeg er stadig bekymret.
Jeg får en ret urolig nat.
Mens paragliderne gør sig klar til en nat på bjerget-
- tager Barrie Britton tidligt ud på en fredelig mission:
Han skal filme kongeørne fra et skjulested.
Vi skal have alt på plads, mens det er mørkt og ørnene ikke kan se os.
Hvis de ser bevægelse-
- flyver de og bliver væk i flere dage.
De er meget svære at filme.
Selv camouflage er ikke uden farer.
Det er minus 20 grader, så det her er vigtigt.
At sørge for at vi får ild, så vi ikke dør af kulde.
Der sved jeg alle hårene af min hånd.
Nu skal vi være stille og håbe på at se ørne fra morgenstunden.
Otte stillesiddende timer senere er sovende ben den eneste belønning.
Vi har intet filmet i dag.
Der har ikke været noget.
Sådan er det bare.
Efter en lang nat på toppen af bjerget er vejret blevet værre.
Holdet skal ned, men sigtbarheden er så dårlig-
- at det er for farligt at gå forbi gletsjerspalterne.
Aaron vil hellere flyve, men det bliver en hård tur.
Tre, to, en, løb.
Et tungt skydække gør det svært at undgå bjergene-
-for ikke at tale om at filme dem.
Heldigvis kommer de uskadt ned, og Emma er lettet.
- Vi er glade for at se jer. - Det er hårdt deroppe.
De næste to uger jager de godt vejr.
Til sidst lykkes det.
De efterligner ørnene og flyvningen ser spektakulær ud.
Men det gør kamerabillederne ikke.
For at flyve sikkert-
-skal Aaron jævnligt se til glideren.
Det gør billederne ubrugelige.
De må hurtigt lægge en ny plan.
I skjulestedet er alt roligt-
- indtil Barrie får øje på en ørn, der æder kadaveret af en ræv.
Barrie flytter sig for at følge med.
Det var godt.
Efter 100 timer i skjul har han endelig heldet med sig.
Det er en skrækindjagende fugl.
Det er fantastisk at se dem så tæt på.
Det er smukt.
Efter Barries succes er det nu op til paragliderne.
De er kommet til bjergkæden Mont Blanc med en ny plan.
Aaron mener, at den bedste måde at få gode billeder på-
- er ved at flyve tandem med en kameramand.
Vi skal flyve som en ørn-
- hvilket er svært, da de er rovfuglenes konger.
Jon er nervøs. Det er hans første flyvetur.
Tre, to, en, kør.
Ja!
- Hvordan har du det? - Det var et chok.
Jon overkommer sin frygt og begynder at filme.
Hvis du kan flyve til højre her ville det være fedt.
Jon kan filme det-
-som Aaron ikke kunne på egen hånd.
Strålende, Aaron. Rigtig godt.
Men det er ikke lige ud af landevejen.
Det føles som at have en g-streng på.
Ubehaget bliver kun større, da Aaron dykker som en ørn.
Jeg har kvalme. For dælen da.
At flyve lavt og hurtigt som en ørn gør fejlmargenen lille.
- Lidt for meget? - Ja.
- En såkaldt uplanlagt landing? - Ja.
De er ikke så majestætiske som en kongeørn-
-men de fanger et unikt perspektiv...
...som viser ørnens liv som aldrig før.
Næste gang skal vi udforske alverdens jungler.
Det er forbløffende og innovative steder, som ikke har deres mage-
- og hvor kampen for overlevelse er hårdere end noget andet sted.
Nina Rømer Gylling www.btistudios.com